Ґленоксі.
Нарешті ми зустрілися.
Лорде Зортак, я чекала на вас.
Я мандрував чотирма всесвітами заради траху!
Зробімо це, космічний жеребчику!
Переходь до сексу!
О, гаразд.
Що не так?
Нічого, спробуй ще раз.
Відбій! Ой, відбій.
— Ай! — Чому він не входить?
Не знаю.
ОЛА: ПРИВІТ
ВИХОВАННЯ ЧОЛОВІКІВ: ПОРТРЕТ СТАТЕВО ЗРІЛОГО ЮНАКА
З СЕКСУАЛЬНИМИ ФОБІЯМИ АВТОР — ДОКТОР ДЖИН Ф. МІЛБУРН
МАМА 5 ПРОПУЩЕНИХ ДЗВІНКІВ
Хіба в тебе немає тренування?
Я не піду. Мені до лампочки.
Послухай.
Знаєш, те, що я сказав раніше,
"я тебе кохаю" і все таке,
я був геть обдовбаний.
Тож я не чекав, що ти, типу,
відповіси мені тим самим.
Ясно.
Тату?
Я прийшов.
Іди збирайся до школи.
І будь ласка, тихо.
Твоя мама страшенно хвилювалася і тільки-но заснула.
Господи.
Доброго ранку, любий.
Хочеш чаю?
Залиш мені кросворд, будь ласка.
Сонечко, ти щось такий тихенький.
Щось не так?
ПОРТРЕТ МОГО СИНА З СЕКСУАЛЬНИМИ ФОБІЯМИ
Я зробив примітки до твоєї книжки.
Тієї, що про мене.
Раджу в майбутньому послуговуватися тезаурусом.
Твій словниковий запас геть убогий.
Отісе, обговорімо це спокійно і раціонально.
Не спокійно! Не раціонально!
Поговоримо про це пізніше, любий.
Ну!
Ой!
Дурний велик!
— Це через книгу твоєї мами? — Ой, та ні.
Це всього-на-всього прискіпливо досліджений, педантично деталізований звіт
про виховання сексуально пригніченого 16-літнього хлопця.
До речі, це я.
Розділ перший: "Отісова спонтанна емісія".
Вибач. Не смішно. А-я-яй, Джин.
Послухай, принаймні ти сходив на танці зі справжньою дівчиною.
— Це вже прогрес, старий. — Я назвав її козою і вона пішла.
Та все ж, це покращення.
І я думав, що ти назвав її домашньою кицькою.
Так, і козою також.
Тобі подобається Ола?
Так, подобається. Дуже.
То чому ти назвав її козою?
Пообіцяй не сміятися.
Вона вирішила, що у нас із Мейв щось є,
у романтичному плані, і...
Вибач, це геть не смішно.
Я намагався пояснити їй, наскільки це сміховинно,
бо така дівчина, як Мейв, ніколи не зацікавиться мною,
адже я невдаха, а вона — левиця.
І з цього випливає, що Ола — домашня кішка.
Ого.
Знаєш, Отісе, як на секс-терапевта ти несподівано бездушний.
Але є й позитив: принаймні ти прославишся завдяки цій новій книзі.
Як той чоловік, що народився з дерев'яними руками.
Мейв Вайлі та Отіс Мілбурн, підійдіть до кабінету пана Ґроффа.
Левиця чекає.
Вона зі мною досі не розмовляє.
Ого. Жінки тебе направду ненавидять.
Гарні лахи.
— Дякую, Анваре. Мені подо... — Немає потреби відповідати.
З поверненням, Еріку.
Дякую, сер.
Я хотів би попросити вибачення...
Знаєш, у всіх бувають погані дні.
Проте кожна хмара носить зливу.
Ні, зажди, вибач, не так.
Веселка є у кожній хмарі?
— Добре... — Загалом, це в минулому.
— А моє двотижневе покарання? — Досі у твоєму майбутньому.
— Добре. Добре. — Ну то...
— Зустрінемося після уроків. — Добре...
Послухай, щодо того, що сталося...
Забули.
Мейв.
Спершу ти.
Я спостерігав за тобою і твоїм маленьким другом.
Зустрічаєтеся перед уроками,
тусуєтесь поблизу після школи,
таємниче перешіптуєтеся,
обмінюєтеся грошима.
Ну, ми просто зависаємо.
А я думаю, що ви робите значно більше, ніж просто насолоджуєтеся компанією одне одного.
Я усе знаю про вашу наркоторгівлю.
Це не моє.
І на твою думку, я маю повірити, що цей безхребетний шланг Мілбурн
відповідальний за збуття важких наркотиків?
Отіс тут ні до чого.
— Це експерементальні ліки, сер, а не... — Як на людину, яка не має до цього жодного відношення,
ти щось забагато знаєш про них.
Ви з твоїм маленьким другом дістали їх у твого брата?
А, так.
Мені відомо усе про твою неприємну сімейну історію.
А ти...
дозволила такому невинному дитяті, як той Мілбурн, перетворитися на наркокур'єра.
Отіс нічого не накоїв. Не вмішуйте його.
Що ви робите?
Повідомляю поліцію про твого брата.
Зачекайте.
Вони мої.
Що тепер буде?
Ти розкажеш мені, що саме трапилося на шкільних танцях,
а тоді постанеш перед комісією,
яка вирішить, чи є у тебе майбутнє у цій школі.
— Мілбурне. — Так, сер.
Ось тобі мудра порада:
стережися шалених жінок.
Вони тебе пережують і виплюнуть, наче запліснявілі чипси.
Повертайся до класу.
Так.
У тебе не буде неприємностей. Я з усім розібралася.
Добре, а що... що трапилося?
Ми... ми не поговоримо про це?
Я довіряла тобі, Отісе.
Але ж...
Я не хочу займатися з тобою сексом!
І я з тобою не хочу.
Ти був жахливим:
увімкнув звуки китів і ніяк не переставав теревенити.
А тоді взагалі мав напад паніки і я мусила покликати твою маму.
Це був страшенно незручний сексуальний досвід.
Послухай, мені потрібна порада...
Про мою...
Клініка закрита. Вибачай.
Я нікому не розповідала про те, що сталося.
Ти мені, типу, винен.
НЕ ДУЖЕ СМІШНО!
Мені теж було не до сміху, коли я виштовхувала тебе зі своєї піхви.
Алло?
Джин Мілбурн?
Це Симона Мак-Аллістер з видавництва "Брайт і Сандерс".
Ви надіслали нам перший розділ книги "Виховання чоловіків".
Саме зараз ми спостерігаємо кризу маскулінності,
тож потенційно це може бути дуже на часі.
— У вас є ще що почитати? — Так.
— Так, є. — Дивовижно.
Нас особливо цікавить
ваш зв'язок із об'єктом дослідження.
Книга така особиста.
Нам видається, що це допоможе зачепити інших матерів.
Коли ви могли б надіслати нам ще кілька розділів?
Можна я вам передзвоню пізніше?
Так, звісно.
Але не затримуйтесь надовго.
Не буду.
Дякую.
Чорт! Чорт, чорт.
О боже.
— Так. — Алло, Якобе? Це Джин.
Мені дуже незручно тебе турбувати,
але у мене зірвалася труба під мийкою.
— І вода повсюди... — Джин,
годі вже ламати речі, коли тобі хочеться сексу.
Ні, ні... Ні.
Ти неправильно мене зрозумів. Трубу справді зірвало.
Думаю, я чітко висловився.
Я хочу мати стосунки,
а не бути твоїм майстром на всі руки.
До побачення, Джин.
— То в чому пробл... — Моя піхва мене зрадила.
Добре. І як саме?
Я нарешті знайшла сексуального партнера,
і він не зміг запхнути свій член звичайного розміру у мою дурну вагіну.
Чому зі мною таке сталося?
Ну...
Дурня якась!
Я так старалася.
Реквізит, костюми, макіяж.
Усе було ідеально.
І я навіть не змогла пальця туди проштовхнути.
Знаєш, наче щелепу заклинило.
Що мені робити?
Ти вжила слово "ідеально".
Можливо, це твій спосіб усе контролювати.
У твоїх фантазіях ти завжди головна.
А в реальному житті все може бути по-іншому.
Нє, мені просто подобаються прибульці.
Тобі подобається відсутність контролю?
Гадаю, ні.
Наприклад, я терпіти не можу американські гірки.
Я теж. Не люблю симуляцію небезпеки.
Думаю, я перфекціоністка.
То, можливо,
ти підсвідомо стримуєш прогрес,
щоб контролювати ситуацію.
Але ж я хочу сексу, то чому ж я роблю таке?
Не знаю.
Добренько.
Я хочу, щоб тут аж сяяло чистотою.
І я маю зробити це сам?
Ні! Ні, божечку, ні.
Це було б неможливо. Маєш компанію.
Добре.
Побачимося за дві години, хлопці.
Гаразд?
Уперед, Троїбоне.
До роботи.
Сантехнік потрібен мені сьогодні, а не завтра, ти, мудаче!
Отісе, ти міг би...
Не смійте класти слухавку! Не смійте класти слухавку!
Отісе!
Ця надзвичайна ситуація важливіша за нашу сварку!
Отісе, відчини двері, будь ласка!
Дай мені спокій!
ВАГІНІЗМ
Господи, мамо! Вийди, будь ласкава!
Доки ти живеш під моїм дахом,
ти не затикатимеш мені рота.
Чому ти гніваєшся?
— Ти лицемірка! — Що?
Чому?
— Описовими словами, будь ласка. — Гаразд.
Ти кажеш, що ти за чесність і відверте спілкування,
але сама аж ніяк не чесна.
Ти хочеш, щоб я все робив по-твоєму, і тоді вдаєш, що так сталося випадково.
Ти постійно переступаєш батьківські межі, і робиш це щодня!
Ти підступна, підступна жінка!
Це серйозне перебільшення.
Та ну, як там твоя книжка?
Отісе, це вже геть по-ворожому.
Порахуй до десяти.
Один, два, три, чотири, п'ять, шість, сім, вісім, дев'ять, десять.
Будь ласка, вийди!
Тож якщо...
якщо книгу опублікують,
я, звичайно ж, зміню твоє ім'я.
Річ не в тому, мамо.
Я думав, що ти нарешті прислухалася до мене,
що ти дозволила мені бути самостійним, але ти просто не можеш опанувати себе.
Ти наче намагаєшся поглинути мене.
Як ті матусі-павуки, які пожирають своє потомство.
Ти наче вважаєш, що я якимось чином частина тебе.
Але ж ти й справді частина мене.
Аж ніяк, мамо.
Я відчиню.
Ола!
Ти у мене на порозі.
Ти отримала моє повідомлення?
Здається, я написав "Привіт!".
Але, певно, треба було написати "Вибач".
Мій тато прислав мене відремонтувати мийку.
Ти не мусиш... ти не мусиш цього робити. Моя мама викликала сантехніка.
Незручно якось.
У нас же, типу, було побачення, правда ж?
А тепер ти сердишся на мене, але ти також лагодиш мою мийку.
Я лагоджу мийку твоєї мами, і це послуга моєму тату.
Тебе це не стосується.
Її прислав Якоб.
— Отісе, нам треба поговорити про нашу сварку. — Я йду.
Вона така егоїстка.
Вона прикидається, що ця божевільна дієта і ранні прокидання — мені на користь,
але ж усе це насправді для неї.
Мені з усього цього подобається лише плавання.
Заткнися.
Що?
Ти не розумієш, як тобі пощастило.
Вона прокидається щоранку, щоб відвезти тебе на плавання.
Вона приходить на всі твої змагання.
— Вона плаче, коли ти програєш. — Що...
Вона щодня показує, як тебе любить.
— То у чому проблема? — Я не...
Можливо, це бісить, але принаймні їй не байдуже.
Гаразд.
Може, просто чесно розкажи їй, як почуваєшся.
Я не хотіла огризатися, вибач.
Треба поговорити з братом-ідіотом.
Гей, сеструхо, хочеш обдовбатися?
Ні.
Ти казав, що знайдеш нормальну роботу і більше не продаватимеш це гівно.
Та знайду.
Мій дружбан сказав, що може влаштувати мене швейцаром.
Та ти й дня не протягнеш зі своїми слабенькими рученьками.
Моя вчителька хоче, щоб я подалася на програму для обдарованих.
Ой, то ти серйозно?
То що, ти скоро зависатимеш з купною сраних цілочок,
триндітимеш про астрофізику і всю ту хрінь?
Якщо мене приймуть.
Я, мабуть, налажаю, як завжди.
Нє-а.
Ти набагато розумніша за мене.
Так завше було, навіть коли ми були малі.
Ти розумний.
Так, але...
Але ти, типу, розумна-прерозумна...
Знаєш, настільки розумна, що ти й справді можеш мати хороше життя.
Я просто не хотіла б жити тут через десять років, розумієш?
Ти й не будеш.
Я погоджусь на ту роботу швейцаром.
Відкладу трохи грошенят і ми орендуємо хату, і все в нас буде пучком.
Ага, гарно звучить.
Я дуже пишаюся тобою, сестричко.
Дяки.
МАМА
ОТІС МІЛБУРН
Знаєш, якби ти підпрягся, ми впоралися б значно швидше.
Ой! Припини.
Гівнюк.
Шо ти сказав?
Ти народився хуліганом чи став таким через свого тата?
Я бачив тебе на танцях.
Ти його боїшся.
Не можу собі уявити, як це — боятися власного тата.
Ти ні хуя не знаєш, Троїбоне.
Ти це робиш неправильно, дай-но мені.
— Дай сюди. — Та ні, все добре.
Адаме, все добре, сам справлюся.
— Просто віддай мені. — Відпусти.
Та відпусти! Що з тобою не так?
Злізь!
Злізь з мене!
Вибач.
Вибач, я не...
Подобається?
Ні.
Ага.
І я так думаю.
Ну і як це крутий і гиблий схил пов'язаний з моєю піхвою?
Я думаю, що в тебе те, що називають "вагінізм"
— це автоматична реакція тіла на страх вагінального проникнення.
Але ж я справді хочу сексу.
Я не вважаю, що ти боїшся сексу.
На мою думку, ти просто боїшся втратити контроль.
Саме тому зараз ти з'їдеш цим схилом.
На зустріч своїм страхам.
Але ж я не хочу дрючитися зі схилом.
Просто довірся мені.
А як щодо тебе?
А що?
У тебе був напад паніки, коли я торкнулася до твого члена.
Можливо, нам обом варто це зробити?
Я... Я...
Знаєш що? Забудь. Це по-дурному.
Це небезпечно.
Знаєш, твоя піхва колись відкриється.
Я не збираюся на це чекати!
Бляха!
Це дивовижно!
Круто!
Бувай, дівоча пліва!
Чорт!
Отісе!
Отісе?
Чорт.
Отісе?
Я помер?
Ні, ти живий.
Дякувати Богу.
Ой! Болить.
У тебе кров на голові.
То тепер я зможу займатися сексом?
Надіюся.
Чому ти так сильно хочеш сексу?
Тобто?
Здається, що ти...
Ой.
Здається, що ти відчайдушно прагнеш сексу, і я не розумію, чому.
Не знаю.
Мабуть, мені видається, що коли я не зроблю цього,
тоді я закінчу школу, й далі не матиму сексу,
а тоді вступлю до універу і відставатиму від усіх,
бо ніхто не захоче займатися сексом з якось дивакуватою незайманкою.
А тоді в мене взагалі ніколи не буде сексу,
бо я буду геть знічена, і дивна, і незаймана,
а тоді я постарію і помру на самоті у себе вдома,
де мене з'їсть мій улюбленець-пітон.
Гаразд, ти пропустила цілу купу кроків.
Я просто не хочу відстати.
Хочу покінчити з цим.
Послухай, знаю, здається, наче всі це роблять, і так,
дехто дійсно робить, але більшість — поки що ні.
Це не перегони.
Думаю, у цьому є сенс.
Добре.
Ми з'їхали з цього схилу без жодної на те причини, еге ж?
Ага.
Це...
Що це було?
Адаме, нам треба поговорити про...
Якщо ти комусь про це розкажеш,
я тебе відпизджу, дійшло?
Як пройшло покарання?
А що? Нудно.
Нічого дивного не сталося. Це було звичайнісіньке покарання.
Мейв Вайлі, негайно до кабінету пана Ґроффа.
Будь ласка, поясни нам, чому ти маєш залишитися у цій школі.
Нічого сказати?
Дуже добре, тоді...
Я дуже розумна, сер.
Я перечитала усю Джейн Остін ще до того, як мені виповнилося 12.
Включно з її маловідомою книгою "Леді С'юзен",
яка є серйозно недооціненим зразком феміністичної літератури.
Я також можу дискутувати на тему суттєвої різниці
між екзистенціалізмом і трансценденталізмом,
пояснюючи чому Сартр є яскравим представником першого,
натомість другий — заледве пам'ятають як філософську течію.
Я також можу виміряти глибину особистого відчаю пана Гендрікса
на основі його вибору гавайських сорочок.
Я дуже розумна.
Просто з сім'єю мені не надто пощастило.
Мене ніхто не підтримує.
І буває, що я роблю щось неправильне.
Але я знаю, що можу стати кращою.
Якщо ви дасте мені другий шанс, я його не змарную.
Дякую, Мейв.
Увійдіть.
Ви хотіли мене бачити, сер?
Так. Будь ласка, зачекай за дверима, Джексоне, це не займе багато часу.
Добре.
Нам знадобиться час, щоб розглянути твоє становище.
А доти
тобі заборонено з'являтися в кампусі.
Форма клапанів не дозволяє їм розкриватися в неправильний бік.
У той день, коли ти, Адаме, прийдеш вчасно, я з'їм свого капелюха.
Сідай. Он вільне місце поруч із Еріком, твоїм приятелем з покарання.
— Він мені не приятель. — Ми не друзі.
Ясно. Добре. Просто сідай.
Давай, бістро.
Бістро! На чому я зупинився? А так, клапани.
Тож...
Ага, звук, з яким змикаються клапани, тут і тут,
усім нам знайомий...
Це той самий звук, який усі ми знаємо,
як наше серцебиття.
Ясно? Серцебиття.
Ритм.
А оці штуки — це артерії...
Легеневі артерії.
Коли вони забиваються...
— Що відбувається? — Нічого.
Це не було схоже на "нічого".
— Агов, чому ти мені нічого не кажеш? — Кажу ж, це нічого.
Не бреши!
Мене, певне, виженуть через те гівно, що мій брат наробив.
Це ти хотів почути?
— Чорт, ти як? — У мене все добре, ага.
Гей, поговори зі мною. Що таке?
— Ходи сюди. — Не займай мене!
— Що? — Все це занадто.
— Про що ти... — Забагато тебе.
Чому я завжди останнім дізнаюся, Мейв?
— Що ти маєш на увазі? — Що ти мені не довіряєш.
І ніколи не довіряла.
Ти мене кохаєш?
— Просто скажи, що ні, і я не буду... — Не кохаю.
Джексоне, зачекай!
Гадаю, ми обоє знаємо, що тобі до вподоби хтось інший, Мейв.
Дякую, що прийшов.
Я прекрасно розумію, що як староста
ти страшенно зайнятий роботою з іншими учнями,
а також у тебе багато занять,
але мені здається, що важливо наголосити на тому,
що твої досягнення — це гордість Мурдейла.
Це стало б трагедією, якби ти знехтував своїм талантом
і пропустив змагання.
В усіх трапляються чорні смуги, але у тебе світле майбутнє.
Йдеться ж не про моє майбутнє, а про спонсорів.
Ні, це...
Ну, гаразд. Так, звісно, проте... Можливо, трохи, однак...
Ми справді дбаємо про тебе.
Добре, я буду плавати.
— Чудово! — Якщо...
...ви дозволите Мейв Вайлі залишитися у школі.
Ви не можете її виключити.
Хочете, щоб я плавав? Тоді вона залишається.
Чула, тебе виключили, Членогризко.
Що ж, назад до фургончика.
Можливо, тоді не доведеться йти. Я чув, що школі потрібна нова прибиральниця.
Якого хріна ти робиш?
Я кидаю вас. Заради неї.
Ошизіла?
Вона ж шмата.
Так, ти права.
Так само, як і я.
— Я не шмата. — Я теж, але звучало круто.
Просто йди далі.
— Пошпілимо в "Смеш Брос"? — Не можу, у мене ж покарання.
Чуваче, все стало по-іншому,
відколи ти почав заїжджати людям у писок.
А твоя мама що тут робить?
Не знаю.
— Побачимося пізніше, добре? — Бувай.
Я тебе не переслідую, чесно.
Я просто проїжджала мимо і... Отісе!
Поговори зі мною, будь ласка.
Можеш не кричати?
Хотіла б я, щоб ти не переймався так тим, що про тебе думають однокласники.
Не варто робити улесливість основною рисою свого характеру.
Чого тобі?
Ти маєш рацію.
Я лицемірка.
А ти моя сліпа пляма.
Відколи твій тато пішов, нас лише двоє.
Але ти дорослішаєш і...
І мені здається, що я втрачаю тебе.
Тому ти вирішила написати книгу про мою сексуальну дисфункцію?
Я думала, що це допоможе мені краще тебе зрозуміти.
Хрінь якась.
Але ти не пригнічений,
у тебе немає дисфункцій чи затримки у розвитку —
усього того, про що я написала у своїй книзі.
Мені дуже шкода.
Ну, насправді все це в мене є, мамо.
І дещо з цього — твоя провина,
багато чого — татова, але здебільшого —
моя.
Я не... Я не нормальний.
Звичайно, ти нормальний.
Тобі всього 16.
Ти не повинен мати відповіді на все.
З тобою все буде добре.
Дякую, що перепросила.
Просити вибачення — це не лише соціальний етикет,
це надзвичайно важливий людський ритуал,
який скріплює стосунки і допомагає людям рухатися далі, а також...
Але тобі вже це відомо, правда ж?
Поїхали додому?
Мені ще дещо потрібно зробити.
— Я приїду пізніше. — Добре.
Ти!
Сьогодні твій щасливий день!
Адам не зміг прийти,
а у мене "швидкі" побачення для любителів джазу,
на які я вмираю так хочу піти, тож...
Ти вільний!
Вимітайся!
Добре. Дякую, сер.
Добре.
Мадам? Мадам, ходи сюди! Ходи сюди!
Ох, ти дурненька псино.
Шоне?
Мамо?
Я знайшов Мадам!
Привіт!
Привітик!
Мамо, не змушуй мене їхати.
Цього хоче твій батько.
Іду, іду.
Що?
Це не лише феромони.
Ти мені подобаєшся.
Господи, почуваюся підлітком.
Я вже дуже давно
такого не відчувала.
Але?
Але...
мій син — найважливіша людина в моєму житті.
І йому дуже подобається твоя донька.
Я боюся, що, коли він дізнається
про наші стосунки,
він мені не пробачить.
Я розумію.
Так буде краще.
Так.
Що ти тут робиш?
Я купую всю цю котячу їжу.
— Не знала, що у тебе є кіт. — Нема.
Я купую всю цю котячу їжу, бо...
мені страшенно подобаються коти.
Особливо домашні кішки.
Мені вони до вподоби значно більше, ніж леви.
І це має бути романтично?
Так, має.
Ви затримуєте чергу!
Вибачте.
Ми намагаємоя розрулити стару провину.
Так, я бачу.
Це аж ніяк не мило.
Це дратує.
Це займе лише хвильку.
Не розмовляйте зі мною таким тоном, юна леді.
Як грубо!
Вона не груба, ясно? Просто вона дуже прямолінійна.
Вона груба, а ти жалюгідний.
І хто тепер грубий?
— Ой! — Дурний хлопчисько!
Вона мене вдарила.
Це було дуже сміливо. Хоча й не надто мужньо.
Моя зміна закінчується через 15 хвилин, я проведу тебе додому.
Уперед!
Уперед! Зосередся!
На старт...
Пошта!
Це приніс юнак. Худющий такий, хворобливий на вигляд.
Висловив кілька цікавих думок на тему наших з Джеффрі подружніх проблем.
Дякую.
— Ви не бачили мого брата? — А, так.
Він попросив мене дещо тобі передати.
Він сказав: "Перекажіть Мейв, хай перестане зависати з купкою ботанів,
які триндять про астрофізику й іншу хрінь."
Щось таке.
Він сказав вам, куди поїде?
Сказав, що на закупи,
але в нього з собою була велика торба.
Ясно. Дякую, Синтіє.
Джонатане.
Уперед, Джексоне!
Так!
Уперед, Джексоне! Так!
Ми знали, що ти зможеш!
Молодець.
Вона залишиться?
Я не беру хабарів.
Пропоную тобі забути про Мейв Вайлі.
Ось він! Джексоне! Молодець, Джек!
— Молодець! — Любий!
— Молодець. — Молодець.
Мейв, вибач за те, що я тебе скривдив і не виправдав твоєї довіри.
Ти побачила в мені щось таке, чого не бачив ніхто інший.
Я був просто невидимим хлопцем в куточку,
і думав, що мені це подобається.
А коли я познайомився з тобою, то зрозумів, що є дещо, що мені справді вдається.
Я сподіваюся, що ти мені вибачиш, і ми зможемо й надалі займатися нашою клінікою.
Ти найрозумніша людина серед тих, кого я знаю, і ця нагорода належить тобі.
ПЕРЕМОЖЕЦЬ МЕЙВ ВАЙЛІ
Добре, послухай. Я маю тобі дещо сказати.
Багато-чого, насправді.
Тож...
Це мій дім. Тобі це вже відомо.
Я дивна людина.
Я маю на увазі, що я незвичайний, і якщо ти хочеш бути зі мною, то...
Ну типу, не як моя дівчина...
Це якось зашвидко, знаю... Ніякого тиску. Просто...
Якщо ти хочеш бути, типу, моєю половинкою, тоді...
Ого. Це прозвучало так, наче ми в шлюбі. Я не хочу одружуватися.
Взагалі-то хочу, колись, з правильною людиною.
Це можеш бути ти! Не в стрьомному значенні. Добре.
Мені подих перехопило.
Добре.
Я намагаюся сказати...
що все це для мене нове, і я хотів би, щоб усе відбувалося повільно.
Добре.
Хочеш мене поцілувати?
Е... Так... Так, хочу.
То перестань говорити і зроби це.
— Думаю... — Нічого не кажи.
Ти зруйнуєш момент.
Так.
Напишеш мені?
— Круто. — Добре.
О боже! Фе!
Я навчуся грати у "Пікову королеву",
хай би там що!
Навчиш мене?
Звісно.
Мадам.
Ну!
Добре...
Та щоб мені!
Переклад Олесі Грушки для hurtom.com